Titan-rakettiperhe oli yksi Yhdysvaltojen pitkäaikaisimmista rakettiperheistä. Sen juuret olivat Martin Companyn 1950-luvun puolivälin jälkeen kehittämissä Titan I- ja Titan II –ICBM-ohjuksissa, joiden pohjalta syntyi myöhemmin merkittävä kantorakettiperhe.[1] Titan III kehitettiin 1960-luvun puolivälissä Gemini-ohjelmassa käytetystä II-mallista[2] lisäämällä rakettiin kiinteää ajoainetta käyttäneet lisämoottorit.[3] Titan 34D:n pohjalta kehitetty Titan IVA ja sen jatkokehitetty IVB-versio jäivät rakettiperheen viimeisiksi raketeiksi, kun niiden laukaisut päättyivät 2000-luvun puolivälissä.[3]